Kom an!
Å nei!
- Må være et av releene. - Nei, vent litt.
- Fikset. - Jack, Lisa!
- Hva er klokken? - Du vet hva klokken er.
- Jeg glemte det nesten. - Kom, dere to, kom an.
Vi kan feilsøke senere, nå som du er 18, Jack Mason.
- Gratulerer! - Ønsk deg noe!
Jack? Jack Krutchens?
- Krutchens? - Min pappas etternavn.
- Din pappas? - Ja. Jeg har aldri truffet ham.
Sharon. Nigel. Jeg søker Jack Krutchens.
- Jess. Du er ikke velkommen. - Jeg vil bare snakke med Jack.
Du snakker ikke med ham. Du skal gå.
Jack!
Jack! Faren din ba meg gi deg dette når du fylte 18.
- Jeg glemmer ikke løfter. - Jack trenger ikke noe fra deg.
- Det er fra faren din, Jack! - Jeg ringer politiet om du ikke går.
Gå før det blir verre.
Gi oss pakken så avgjør vi om Jack skal få den.
Jack!
Finn ut sannheten om faren din! Han er ikke den de sier!
- Gi meg den! - Hvorfor?
- Han er ikke din venn, Jack. - Han er gal.
Han var din fars venn, men han har forfulgt familien siden du var barn.
- Vi har beskyttet deg. - Han virket fornuftig.
Din fars forsvinning påvirket folk ulikt.
Jess var din fars venn, men siden har han ikke vært helt klok.
Vi vet ikke om det som hendte faren din var hans feil.
- Nå vil han det samme med deg. - Det er ikke klokt.
- Gi oss pakken. - Hvorfor? Hva er i den?
Åpne den, men det hjelper deg ikke å finne faren din.
- Jeg vil vite hva som skjedde ham. - Han dro før du ble født.
Jeg vet det. Men hvor tok han veien?
Oppover?
Vi er redd han er borte. Men han dro oppover.
- Han var en god mann. - Dere sier ingenting.
Vi vet ikke noe, bare at han er borte.
Han var ute etter noe stort, og det fikk ham kanskje.
- La pakken være! - Ikke si sånt. Du er ikke faren min.
Man må elske dette.
Jeg antar at han var gal.
Jeg vet ikke hva de er.
Hallo?
Hva?
Hvor da?
Bli der, jeg henter deg.
Dere må holde dere bak avsperringen.
Jeg vet at dere vil se nærmere på den.
Men du må vente til grevskapspolitiet har sjekket den.
Vi vet ikke noe om den.
Hei, Jack, Lisa.
Tenk at denne tingen skulle dukke opp dagen før jeg pensjonerte meg.
Har du noensinne sett noe så fantastisk, Milton?
Jeg vet ikke.
- Det er bare din sti. - Unnskyld?
Disse folkene kommer fra milevis omkring. For å se en plante.
Som ikke gjør noe. Den tingen er en gullgruve.
Den er en plage.
Bare den som har plantet frøet kan ta seg opp stilken.
Det er din sti.
Før ham til meg.
Kan noen høre meg? Er det noen der?
Ikke stå over luken, din idiot!
Kom, vi går til maskinrommet.
Vi må høyere opp. Den gir seg ikke. Hjelp meg å holde ilden i gang.
Der. Det er klart. Kom.
- Hva heter du da? - Jack. Jack Krutchens.
Krutchens?
- Hvor er du fra? - Ficksburg.
- Jeg heter Newald Krutchens. - Jeg vet det.
- Har vi møtt hverandre før? - Nei, men jeg tror du er faren min.
Det er absurd. Se på deg. Jeg måtte vært minst 10 år da.
- Jeg skal bli far, om noen måneder. - Jeg har noe å vise deg.
Hvor fikk du denne fra?
Av moren min. Det ble tatt før jeg ble født.
- Hvor gammel sa du at du var? - 18.
Jeg forstår.
Dette er komplisert.
Er moren din sammen med en herre ved navn Nigel?
Ja. Han er stefaren min.
Veldig bra.
Hør her, kom med meg. Jeg har noe å vise deg.
Jeg skal fortelle noe. Noe jeg har mistenkt en stund.
Ditt nærvær her bekrefter det.
Det kan virke lite rart, men døm ikke det for fort, hør på meg.
Ok.
Dette stedet vi er på, jeg kaller det Skyenes land.
Jeg har vært her i 19 dager. Jeg vet at det er sant.
Du sier at du er sønnen min, og 18 år gammel.
Så det må være sant. En dag her er som et år på jorden.
- Så hvor gammel er du? - Jeg er 29.
- Hvordan kom du hit? - Jess. Han sier at han er din venn.
Ja! Du er 18. Jess glemmer aldri et løfte.
Vi har dårlig tid. Vi må få deg til bønnestengelen.
- Dette slottet? Er det ditt? - Ikke opprinnelig.
Det tilhørte det man kan kalle en kjempe.
Hvor ble det av den?
Da jeg først kom hit kan jeg ha misforstått situasjonen med kjempene-
- og betaler for det nå.
Hva mener du?
Tydeligvis var det kjempene som holdt beist som det som angrep deg i sjakk.
Det hadde vært fint om noen sa det, men vi hadde kommunikasjonsproblemer.
Jeg snakket ikke språket og forsto ikke fe fi fo fum, så jeg...
Du drepte ham?
På den tiden var det en av mine største prestasjoner.
Nå er balansen borte. Og ingenting kan stoppe dem.
Hvorfor ikke bli med meg tilbake?
Ifølge min erfaring kan bare den som planter stengelen bruke den.
Alle andre... Vel...
Det samme skjedde meg da jeg kom hit.
Bønnestengelen varer bare noen timer. Derfor kunne jeg ikke ta meg tilbake.
Det må da finnes en måte å komme hjem på? Den der da?
Ikke tro jeg ikke tenkt på det. Slottet blir ustabilt i stor høyde.
- Vi må prøve. - Noen kan kanskje hjelpe oss.
Dere var begge her da bønnestengelen først dukket opp.
Dere var faktisk i ledtog med Newald Krutchens-
- som forsvant med den nevnte bønnestengelen.
Ved anledningen sa dere at dere ikke visste noe om dens opprinnelse.
Hvorfor finner jeg det rart at det skjer 20 år senere i deres bakgård-
- forsvinner enda en Krutchens, og dere vet ingenting?
- Vi snakker sant. - Hvorfor ikke spørre Jess Walters?
- Om vi visste hvor han var. - Hva gjør dere for å finne Jack?
De gode nyhetene er at man ikke har funnet spor av ham på bakken.
Om jeg fikk noen av bønnene, kan jeg kanskje kan hjelpe dere mer.
Hadde vi flere bønner ville vi selv klatret opp for å finne sønnen min.
Hvorfor tror du at stengelen leder noe sted?
Hvorfor ikke? Du har sett den.
Deres egne vitenskapsmenn sa at dere ikke vet hvor stengelen leder.
Han lever. Jeg føler det. Si meg nå hva dere skal gjøre for å finne Jack?
Vi må forlate slottet når vi nærmer oss.
Ser Sirena oss, sender hun beistene sine etter oss.
Vi må gå til fots.
Dessverre ligger hennes festning på en isete fjelltopp med minusgrader.
Men jeg har en kur mot det.
Det fins en skjult inngang bortenfor åsen. Slapp av, jeg kan veien.
Sirena?
Unnskyld, men hva gjaldt det?
Newald, Nigel og jeg deltok i et landbrukskollektiv.
Vi ville skape nye avlinger. Supermat.
Som skule vokse i dårlig jord og gi høy avkastning. Redde planeten.
Newald var annerledes, han ville ikke skape nytt, men se til historien, -
- finne igjen glemte slag. Fortiden var framtidens løsning.
Vi var ikke enig i metodene hans. Men Newald hadde sjarm.
Da vi først møttes datet jeg Newald. Vi var bare unge studenter.
- Til slutt stjal Nigel mitt hjerte. - Newald var forelsket i deg.
Jeg vet. Men det var feil. Newald og jeg gjorde slutt, jeg falt for Nigel.
Jeg visste ikke jeg var gravid før senere. Da var alle uvenner.
Vet ikke om det var i sinne.
Newald tok alle pengene våre og brukte dem på noen gale gamle bønner.
Så plantet han bønnene.
Neste dag forsvant han opp bønnestengelen, som Jack.
Og vi har ikke sett ham siden.
Newald. Så snilt av deg å komme.
Du trenger ikke sitte der i mørket. Kom hit.
Hallo. Deres Høyhet.
Det er så godt å se deg igjen.
Hvorfor tok det så lang tid før du besøkte meg?
Jeg har vært opptatt. Kartlagt nye deler av landet.
Det har tatt min tid. Landet er stort.
Men ingen unnskyldning for ditt fravær. Det føltes som en evighet.
- Men jeg er her nå. - Jeg ser det.
- Og du har tatt med en besøkende. - Ja. Jo.
Dette er Jack. Min... bror.
- Det er en glede å treffe deg. - Nei, gleden er helt på min side.
Så sjelden vi treffer noen nedenfra.
- Han trenger din hjelp. - Fortsett.
Han må dra hjem igjen. Har du midlene til det?
Om jeg visste hvordan noe så skjørt som et menneske kan ta seg dit, -
- hadde jeg selv begitt meg dit.
Kan du ikke dra tilbake via en stengel som du kom hit?
Jeg skulle ønske jeg kunne, Deres Høyhet.
Vi burde felles finne en vei til det landet du kom fra.
Newald har fortalt om alle underverkene der.
Bli med meg til biblioteket. Newald finner veien.
Kom an, småen. Jeg vet at du kan.
Jack. Om du er der ute, hør på meg.
Jeg kommer for å hente deg. Jeg gir deg ikke opp.
I morges ble politiet oversvømt av rapporter om bønnestengelen-
- som vokste utrolig fort utenfor byens katedral.
Et vitne sa at en ung jente ble sett ved stengelens fot-
- for siden å forsvinne. Det er ukjent hvor jenta er nå.
Nigel! Kom hit. Det er Lisa!
...angående forsvinningen, eller den underlige planten.
Herregud, vi må gjøre noe.
Sperr av området. Ingen går nær uten min tillatelse.
Holdt! Agent Hinton, general O'Shaunessey.
Takk for hjelpen med avsperringen. Nå tar vi over.
- Sersjant! Grupper troppene. - Du vet ikke hva du har å gjøre med.
Jeg vet ikke med deg, men i min bok hogger man ned de høye stenglene.
- Den er ikke laget av stål. - Det er en jente der oppe.
Det fins hundrevis av folk i husene. Stengelen er en trussel mot dem alle.
Blir den voldelig, har du mer enn en jentes blod på dine hender.
- Dette er toppen! - Hva gjør vi, sjef?
Aner ikke. Det er deres greie nå.
- Lisa er der oppe. - Jeg vet det.
- Du må gjøre noe. - Hva venter dere på? Mot stengelen!
- Jeg fraråder det. - Det gjør du?
Jeg har håndtert disse før. Vi sperrer den av.
Når solen går ned har den blitt et ufarlig skall.
Du har til solnedgang.
Hør etter! Vi trekker oss tilbake til sikkert sted. Alle mann.
Tar du feil blir din neste jobb på en båt til De ytre Hebridene.
- Forstår du? - Ja, sir.
- Takk. - Ikke takk meg ennå.
Så vidt vi vet er disse tingene en enveisgate. Ingen har kommet ned.
Så det var kjempene som bortførte deg fra jorden?
Jeg var barn.
En av dem kom ned fra skyene. Og bortførte meg.
Et sted som ikke kan beskytte sine barn fortjener vel noe i gjengjeld?
- Fortjener hva, da? - Gjengjeldelse.
- Det som hendte, var ikke med vilje. - Hvordan vet du det?
Et sånt sted fortjener ikke å eksistere.
Hvordan kan du vite at kjempene tok deg fra jorden?
Der jeg kommer fra... Jeg mener, det er ikke klokt.
Jeg hadde aldri hørt historier om kjemper før jeg kom hit.
Ikke det? Jeg trodde alle barn hadde hørt historier om kjemper.
Lette ikke du i gamle historier for å finne din bønnestengel?
Du har et poeng der.
Jeg sier likevel...
...hvordan kan du være sikker på at du er fra jorden?
Jeg har møtt alle typer skapninger her.
Men du er den eneste som har lignet meg.
Jeg må ha ble tatt fra ditt hjem. Derfor vil jeg dra til jorden.
For å la alle de ansvarlige... betale!
- Mer vin? - Nei takk. Jeg tror det holder.
Jeg tror faktisk at jeg vil ha et glass til.
Har du noe av det gamle? Siden vi feirer.
- Feirer? - Å treffe deg igjen, selvsagt.
Selvsagt.
Vi må dra! Nå!
Fyll på!
Vi må nå henne før Sirena gjør det.
Lisa!
Kom! Vi går!
Vi må advare henne! Den angriper!
Det hindrer henne i å dra tilbake til jorden.
Kom, min ødelegger! Kom med meg!
- Hun har satt en forbannelse på den. - Den adlyder henne.
Følg meg nå!
Jeg kan ikke gjøre mer.
Vent! Hva gjør du med den? Sett den ned!
Som eier av denne eiendommen må jeg informere dere-
- om at du og soldatene dine må gå, og ta med dere tresaksene.
Du spøker.
Eiendommen tilhører Madison Corp. Det er meg.
- Så du og dine gutter kan stikke. - Stengelen er en fare.
Den har ikke skadet noen. Som jeg ser det prøver den bare å forsvare seg.
Dere nærmer dere den med motorsager.
Det er tydelig at den bare angriper om den blir provosert.
Jeg har forsket om disse magiske bønnestenglene, og vet du hva?
De plager deg ikke. Med mindre ikke du plager dem.
Så ingen rører den. Eller klatrer på den. Alt blir bra da. Forstår du?
Folk skal se dem på kloss hold. Det er verdens åttende underverk.
Og jeg skal gi det til folket.
Så snart mine folk finner ut hvordan man holder den levende lenger.
Bort herfra!
Fyr!
Tilbake!
Besvar ilden!
Fortsett å skyte!
- Den rygger! - Slutt å skyte!
Bli der!
- Det der er ikke jenta Lisa. - Jeg ser det.
Jeg selger eiendommen.
Folk i... hvor nå dette er.
Jeg tilbyr dere denne sjansen til å endre skjebnen deres.
Gi meg deres lojalitet, så skånes deres liv.
Dere får nytte av min kunnskap.
Deres liv blir fylt av glede og uten smerte.
Hva sier dere?
Er dette en slags spøk?
Har noen bedøvelseskuler, eller plastkuler?
Hvem tror hun at hun er?
- Åpne ild! - Sambandsmann, kom!
Sikt lavt! Ikke skyt generalen!
Ring sivilforsvaret!
Vi trenger flystøtte, bakkestyrker. Vi må evakuere sentrum.
I sentrum! Ved bønnestengelen!
Vi har en alvorlig situasjon her!
Alle holder seg nede!
Slutt å skyte. Slutt å skyte!
Du! Hvem du enn er.
Dine krav kan ikke oppfylles her. Ingen her har myndighet.
Hvis du vil snakke med noen som har det, -
- så må det skje utenfor byen.
Og du er?
Jeg? Jeg er den personen...
...som kan ordne et møte med den personen som har myndighet.
Nå. Kom.
Og om den tingen tråkker på noen, så blir det ingen avtale.
Generalen! Han lever! Kom an!
- Har du det bra der oppe, sir? - Naturligvis ikke, idiot!
Ring forsvarsstaben! Be om flystøtte!
- Straks, sir. - Og få ned meg fra dette taket!
- Et flygende... slott? - Jeg vet det.
- Hvordan kan det eksistere slik? - Varmegenerering. Rankinsyklus.
Jeg vet ikke, men jeg tror det bruker en slags magisk kraft.
- Jeg vet ikke hvordan det virker. - Men han kan fly det.
Så beroligende.
Jeg hadde aldri prøvd dette før, men nå har vi ikke noe valg.
Dere kan bli her, mens jeg jager henne.
- Jeg følger deg. - Jeg også.
Vi kommer kanskje ikke tilbake. Som jeg da til Jack-
- virker ser ikke slottet ut til å klare stor høyde så bra.
Jeg vet ikke hvor høyt over bakken vi kommer dit vi skal.
Vi får kanskje noen advarsel før krasjet. Er dere med likevel?
- Vi er med. - Da trenger vi drivstoff.
Alle holder seg godt fast når vi når kanten på stupet.
For sant å si... vet jeg ikke hva som vil skje.
Klarer seg visst bra.
Og nå... går vi ned.
Vi øker et trinn.
- Farten virker i det minste konstant. - Hva betyr det?
Enten stabiliserer slottet nedstigningen, eller...
Vi er ute av kontroll i høyeste fart.
Vi vet ikke hvor sterk tyngdekraften er her.
- Den kan være annerledes enn jordens. - Den må være den samme.
Det er ikke det du tror. Vi er ikke ute av kontroll.
- Hva kaller du dette da? - Hold opp!
Vi burde uroe oss over slottets gravitasjonsenergi.
Du har helt rett. Jeg forstår hvorfor han liker deg.
Men jeg vet ikke hva du ser i ham.
- Kan vi ikke fyre opp mer? - Hva venter dere på?
Godt tenkt, Hinton. Jeg skal forfremme deg.
- Jeg jobber ikke for deg. - Jeg skal sørge for at du gjør det.
- Hvem skal spille statsminister? - Denne herren er frivillig.
Lykke til.
Det var din ide. Du er statsministerens sjåfør.
Hinton!
Er dere ikke tilbake om fem minutter, åpner jeg ild.
Jeg tenkte meg det.
Det ser ut til å virke. Hun sakter ned!
- Frøken? - Sirena.
Skyrikets dronning. Eterens herskerinne.
Jaha. Dette er statsminister Walters.
God dag.
Hør her, vi hopper over småpraten. Hva er det egentlig du vil?
Samtykker ditt folk til mitt styre en gang for alle?
- Da tar du bort de der? - Da dreper jeg dere ikke.
- Kan du beseire hæren vår? - Dette kjeder meg.
Jeg vil ikke styre dere, ville bare få deres oppmerksomhet, jeg vil...
- Jeg vil ha noe annet. - Hva er det?
Gi meg telefonen, den fordømte telefonen... takk, statsminister.
- Sir! Agent Hinton på telefonen, sir. - Gi meg den, sersjant.
O'Shaunessey her.
Ja. Ja...
Ja, jeg forstår. Hinton, det er verdens eldste triks.
Siste gangen det ble brukt var i krigen i 1812.
Kom tilbake, du og statsministeren. Jeg lager skinkesmørbrød av dyrene.
- Ja. Takk, sersjant. - Sir!
Soldat. Min pistol, takk. Da setter vi i gang.
Jeg er lei for det.
Gi ild på min ordre.
- Fyr! - Våpen fri!
Angrip!
- Vi har problemer! - Si det!
Vi har ikke mer kull.
Hva kan vi gjøre?
- Unnskyld. Det skulle ikke ende slik. - Så det er alt?
- Jeg sa unnskyld! Hva mer vil du ha? - En plan for å klare oss.
Sa jeg ikke at jeg ikke trodde slottet ville klare det?
Kanskje vi kan sikte på noe mykt?
Velg deres mål når de kommer! Treff med hvert skudd!
Sikt på det!
Hva i helvete?
- Folk rører seg der nede, sir! - Ikke bare stå der! Hent dem!
Vi må omgruppere! Vi har monster å slåss mot!
Innta forsvarsposisjoner! Hold linjen!
- Kanonen er utslått, sir. - Hva mener du?
Ubrukelig.
Hvordan er uvesentlig, men fiks den, Simkins.
Vi stoler på dere. Fortsett!
- Vil flere som dere ramle inn slik? - Nei, sir. Bare vi tre.
Ok. Jeg vet ikke hvordan dere gjorde det, men jeg vil bare si takk.
Vet dere mer om monstrene? Kan de blir drept?
- Dere kommer ikke gjennom panseret. - Det vet jeg.
- Jeg har ikke drept noe før. - Er det umulig?
Jeg vet ikke, sir. Prøv med hodet, resten er ugjennomtrengelig.
Jeg forstår. Takk for hjelpen. Sersjant, få dem vekk!
- Vent! Jeg kan hjelpe deg. - Du har gjort nok.
Det er militære anliggender. Sersjant, før ham bort!
Jeg har sett ting i min armékarriere, men dette tar prisen.
- Stopp! Stopp! - Det er Jack og Lisa.
Snu!
- Godt å se deg, gutt. - Vil ikke avbryte, men vi må dra!
- Dra med dem! - Jeg må hjelpe til.
- Jeg har mine ordrer. Dra nå! - Jeg vet hvordan man stopper dem.
Du har ett minutt.
Sirena. Kvinnen som leder dem. Ta henne, så tar dere monstrene.
- Vi jobber alt med det. - Ikke drep henne, fang henne!
Jeg skal snakke med sjefen min. Dra nå!
- Inn med deg, Newald. - Hinton, kjør dem bort!
Vi kan stoppe beistene. Men bare om vi fanger Sirena.
Om militæret ikke tar seg forbi skapningene, hvordan skal vi?
Hun kommer til oss om vi gir henne det hun vil. Kjenner noen henne?
Det er Mildred Stark. En lokal legende.
Hun hevder at datteren hennes ble kidnappet av kjemper. Et eventyr.
- Hun har vært død lenge. - Død...
Mildred Stark er Sirenas mor. Hun har kommet for å finne henne.
Hun styrer beistene med amuletten.
Fanger vi henne kan vi få henne til å stoppe, eller ta amuletten...
...så kan hun ikke gjøre noe. - Men vi må forbi monstrene.
Jeg har noe hjemme som kan hjelpe oss.
- Du får ikke risikere noe igjen. - Moren din har rett.
Det er min røre. Dere har alltid sagt at jeg skal rydde opp etter meg.
- Og det skal jeg gjøre. - Jeg blir med deg.
- Hva skal du gjøre? - Dra tilbake til gården.
Jeg trenger et par lastebiler.
Du har én jobb. Sørg for at jeg ikke blir skutt!
Sirena!
Her nede! Jeg er her! Sirena! Her nede!
Stopp! Stopp!
Snu! Snu!
Unna vei!
Hallo. Mylady.
Du lever.
Jeg kontrollerer dem nå.
Vet ikke var du får det fra. Den er et minne.
Da har du ikke noe imot at jeg ødelegger den?
Nei!
- Hva har du gjort? - Du styrer dem ikke lenger.
De blir fredelige skapninger. Jeg kan sagnet.
Du tar feil i alt.
Dette kan gi oss tid til å flykte før de dreper oss. Vi må gå.
Har sersjanten sett, de har blitt rolige.
Alle sammen, dette er Sirena.
Jeg har nyheter, men det er kanskje feil anledning.
- Kan du stoppe dem? - Tordenen gir dem panikk.
- Det er noe annet. - Var det torden?
Jeg tror ikke det.
Du kjenner den. Hva kan vi gjøre?
Vet ikke. Magien min er ikke sterk nok uten amuletten.
- Jeg vet hvordan vi kan drepe den. - Hvordan?
Som jeg drepte en av kjempene. Vi må til krasjstedet.
Her! Ikke så fort! Dette er nær nok.
- Jeg går. - Jeg blir med.
Nigel. Sharon. Dere kommer også. Hold motoren i gang.
Forsiktig.
Gå! Gå!
Vi trenger flere forsterkninger. Hva?
Holde ut så lenge vi kan? Tror du ikke vi gjør det, sir?
Du forstår ikke! Situasjonen har blitt mye verre!
Å! Skitt!
- Hva gjør den? - Kom an! Her borte!
Hva stopper den?
Å, nei! Denne veien, ditt beist!
- Denne veien! - Kom igjen!
Jeg ga Jack bønnene. La meg gjøre det, ok?
Ok.
Lykke til.
- Det virker. - Kjør, Jess!
Kom an da!
Hva? Nei!
Nei!
Jack, kom an!
- Jeg må gjøre dette! - Nei, du dør!
Vi dør alle om jeg ikke gjør noe.
Kom an, Sharon! Kom an!
Jack. Min sønn.
- Hva skal du gjøre? - Småprate med den. Kanskje om været.
Gå nå. Ta deg av dem.
Ok.
- Du skal også gå. - Jeg går. Men til fots.
Jeg hjelper deg å få den til å virke. Jeg løper fort.
Ok.
Det er best at dere går.
Takk. Stikk nå!
- Løp! Og ikke se tilbake! - Jack!
- Du må banke den. - Jeg vet det.
Kom deg vekk nå!
Kom an!
Stygging! Her nede!
Jack! Du er tilbake!
Jack Kjempedreperen. Det lyder vel bra?
- Det får ikke bli en vane. - Min sønn.
- Ikke verst. - Takk, Nigel.
Pappa...
Og Newald... godt jobbet.
Du også.
- Hvorfor? - For ham.
Takk, Jack.
Alle sammen.
Du, du planlegger vel ikke all den gjengjeldelsen fremdeles?
Jeg har ikke bestemt meg ennå.
Jeg sparte denne til deg.
Takk.
- Ikke tenk tanken engang! - Vil du ikke vite hva som fins der?
Ikke nå. Det skjer for mye her nede.
- Hvem skal passe på pappaen din? - Ja da. Du har rett.
- Betyr dette at vi kan ha en date? - Hold kjeft!
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com